Arvostiko hän ystäviensä elämää enemmän kuin omaansa?
Ja jos niin, miksi?
Me emme omista ruumiitamme. Ne kuuluvat kansallemme, -
maallemme ja ennen kaikkea Führerillemme.
Mikä voisi olla parempi tapa päättää elämänsä kuin sankarillinen kuolema?
Siegfried Gladen, kansasi kiittää sinua -
ja takaa, ettei sinua ikinä unohdeta.
Alemmas!
En voi uskoa silmiäni!
Kaiken voi aina tehdä hieman paremmin.
Älkää antako väsymyksen vallata teitä.
Riittää!
Oppilaat, tänään harjoittelemme korkeushyppyä.
Se on suosikkiurheilulajini.
Se vaatii täydellistä kehon hallintaa.
Vatsalihasten on oltava kivikovat, sillä ne kannattavat koko vartaloa.
Jos vyötärö taipuu hiemankin, koko suoritus on pilalla.
Kivikovat.
Kuka haluaa aloittaa?
Tule tänne, nyrkkeilijä.
Kivikovat. Anna mennä.
Lyö minua...
Hienoa.
Jonoon hyppäämistä varten!
Melko rohkeaa toimintaa.
Tuletko kanssani kotiini sunnuntaina? On isäni syntymäpäivä.
- Heil Hitler, nuori herra Stein. - Heil Hitler, Johan.
Albrecht, viimeinkin! Mukava nähdä sinut.
Sinä siis olet Friedrich?
Poikani on puhunut sinusta paljon. Tervetuloa.
- Kiitos kutsustanne. - Mitäpä tuosta.
- Äiti, minä... - Kerro minulle myöhemmin.
Näytä minulle huoneesi.
- Ei hullumpi. - Kaikki oli täällä jo valmiina.
- Kaikkiko? - Niin.
Nopeammin, nopeammin.
Kiitos, olen liikuttunut.
Hyvää syntymäpäivää.
- Hyvää syntymäpäivää, isä. - Kiitos, Albrecht.
Olet laihtunut taas. Urheiletko riittävästi?
Tietenkin.
Tässä on Friedrich.
- Tiedäthän... - Tietenkin.
Olen kuullut paljon nyrkkeilytaidoistasi.
Olet sydämellisesti tervetullut.
Rakas Heinrich, -
Vanhoina ystävinäsi tahdomme toivottaa sinulle kaikkea parasta, -
ja hyvää alkua Warthegaussa.
Toivottavasti rahkeesi riittävät paikan sotkujen siivoamiseen.
Kippis!
Rakas isä, kirjoitin sinulle syntymäpäivärunon.
Se menee näin:
- Ensin... - Kiitos, Albrecht. Myöhemmin ehkä?
Rakas Franz, rakkaat kumppanini.
Kiitos tästä upeasta juhlasta.
Voin kertoa, -
että saamani tehtävä täyttää minut ylpeydellä.
Minulle ei olisi annettu sitä Berliinissä.
Jotkut eivät vain ymmärrä toimintatapojani.
Mutta onneksi tässä maassa Führer päättää kaikesta, eivät byrokraatit.
Kippis! Carl! Wilhelm! Franz!
Miten taistelukoulutuksesi sujuu?
- Oikein hyvin. - Albrechtista tulee SS-upseeri koulunsa käytyään.
No, voimaa vaativat tehtävät eivät välttämättä...
Sinähän olet nyrkkeilijä, eikö niin?
Selvästi täydellisessä kunnossa.
Ehkä voisit myöhemmin näyttää meille kykyjäsi?
Hieno ajatus.
Herrat, käykäämme aterian jälkeen alakertaan.
Eliittinuoremme esittävät jotakin erityistä.
Upea ajatus.
Melko yllätys, vai mitä?
Harjoittelen vapaa-aikanani pysyäkseni kunnossa. Riisuudu.
- Riisuudu? - Näytät, mitä olet oppinut.
Mutta Albrecht ei...
Jokaisen saksalaisen on osattava nyrkkeillä.
Nyrkkeilkää!
Mitä tuo on olevinaan?
Taistele kunnolla, älä säästele.
- Taistele kunnolla. - En.
Lyö minua!
- En. - Sinunhan pitäisi nyrkkeillä!
Lyö minua, pelkuri.
Taistele.
Albrecht!
Älä murehdi. Upea isku.
Hans, annahan nuorelle miehelle hieman vodkaa.
Maamme tarvitsee kaltaisiasi.
Vain muutama kaltaisesi itärintamalle ja se päättäisi sen sodan!
Kippis!
- Mutta herra... - Tämä on sinulle, Heinrich.
- Voinko minä, nuori herra? - Toki.
Kuuntele minua, Albrecht.
Huomio!
Kasvot minuun päin!
Nuoret miehet, -
minulla on teille hyviä uutisia.
Ilmataistelujen käydessä entistäkin tiukemmiksi, -
Ilmavoimat ovat kutsuneet apuun joitakin oppilaitamme.
Eilen koko kahdeksas luokka ilmoittautui vapaaehtoisiksi.
He tulevat herättämään pelkoa vihollisemme sydämessä.
Olen todella ylpeä siitä, -
että meidän oppilaamme, jotka ovat jo valmiita siihen, -
ovat vastanneet kutsuun, -
välittämättä vaarasta ja pelosta.
Heil Hitler, oppilaat!
Ainakaan he eivät ole täällä enää.
Kuinka pitkään aiot olla vihainen minulle?
En ole vihainen.
Minua pelottaa.
Mitä pelkäät?
Friedrich.
Herää!
Mitä nyt?
Tuo on isäsi.
Eteenpäin mars! Ulos!
Huomio!
Seitsemäs luokka ilmoittautuu.
Heil Hitler, oppilaat!
Lepo!
Oppilaat! Meillä on ongelma.
Toissapäivänä junallinen sotavankeja saapui Allensteinin asemalle.
Kaksitoista venäläistä -
onnistui paeta metsään Karlstadtin lähellä.
He hyökkäsivät kahden vartijan kimppuun -
ja veivät heidän aseensa.
Kukaan ei tunne tätä aluetta paremmin kuin te, -
ja sen vuoksi pyydän apuanne.
Jos haluatte ottaa osaa tähän vaaralliseen tehtävään, -
ja napata nuo idän hirviöt, -
vastatkaa: Kyllä, herra aluejohtaja! - Kyllä, herra aluejohtaja!
Sitten mennään! Nopeammin!
Ottakaa itse ammuksenne.
Aitoja luoteja?
Mitä oikein luulitte?
Ottaisimmeko kiinni heidät paljain käsin?
Sisään siitä!
Eteenpäin!
Oppilaat! Tehkää parhaanne ja ottakaa heidät kiinni.
Tulen henkilökohtaisesti palkitsemaan -
tehokkaimman joukkueen.
Ladatkaa aseenne!
Varmistin pois!
Eteenpäin, mars!
Seis!
Kädet ylös tai ammun!
Näin yhden, jolla oli jotain kädessään.
He ovat lapsia!
Siteitä! Nopeasti!
- Mitä hän sanoo? - Mistä minä tiedän.
Tuo on turhaa Albrecht!
"Kiitos, toveri."
Rauhoitu, ei mitään hätää.
"Auta minua!"
Hän on kuollut.
On jo aika...
Mennään!
Mitä tapahtui? Raportoikaa!
Herra aluejohtaja, saimme ammuttua takaa-ajossa viisi.
- Onko tämä viimeinen? - On.
Sivummalle, Albrecht.
Isä, älkää.
Älä enää ikinä asetu minua vastaan julkisesti!
- Ymmärsitkö? - Kyllä, isä.
Hyvää työtä!
Vankeja on vielä jäljellä. Mennään!
Te myös. Liikettä!
- Herra, me... - Miksi herroittelet?
Niin tietenkin.
Mennään, Albrecht.
Vauhtia!
- Kokoa itsesi! - Ai että kokoa itsesi?
Ymmärrättekö mitä juuri teimme?
Ei meidän olisi tarvinnut ampua!
En antanut teille käskyä.
Isäsi sanoi, että he ovat aseistettuja.
Mitä tuijotatte?
En edes katso sinuun.
Tiedän mitä ajattelette!
Älä katso minua tuolla tavoin!
- Albrecht! - Anna olla.
Ei siitä ole mitään hyötyä.
Sinäkö hänet ammuit, Weimer?
Vastaa kysymykseeni!
No vastaa nyt, -
vai oletko kuuro?
- Hajaantukaa! - Hoidan tämän!
Ottakaa heidän aseensa.
Oletteko järjiltänne? Tämä on taisteluoperaatio!
Autoon!
Tulkaa.
Olkaa onnellisia, että ryssät eivät napanneet teitä.
Jäät tänne yöksi.
Sinä tulet mukaani.
- Christoph? - Ole hiljaa, Hefe.
- Haluaisin puhua... - Turpa kiinni nyt!
Huomio!
Istukaa!
Ottakaa vihkonne esille, kirjoitatte esseen.
Aihe on "Talvimaisema saksalaisritarien saagojen ympäristönä."
Teillä on tästä hetkestä tunti aikaa.
No niin, tunti on kulunut.
Christoph, mene taululle ja lue ääneen.
Ole hyvä.
Talvimaisemalla saksalaisritarien saagojen ympäristönä.
Saksalaisella maisemalla on tärkeä merkitys ritarien sankaritarinoissa.
Ihanko totta?
Aikaisemmat lähde-aineistot todistavat -
talvisen maaston valtavan merkityksen historiassa...
Riittää, menkää istumaan.
Albrecht, tule lukemaan.
Ole hyvä.
Niin lapselliselta kuin se kuulostaakin, -
talvi ja puhdas lumi herättävät meissä -
epämääräisen onnellisuuden tunteen.
Ehkäpä siksi, että lapsina yhdistimme lumen jouluun.
Näen unissani olevan ritari, joka pelastaa neitsyeen lohikäärmeeltä -
ja vapauttaa koko maailman pahuudelta.
Kun eilen lähdimme jahtaamaan sotavankeja, -
muistin yhtäkkiä sen pojan, joka tahtoi pelastaa maailman pahuudelta.
Riittää!
Palatessamme ymmärsin, että se pahuus on minussa.
Se pahuus, jolta tahdoin maailman pelastaa.
Albrecht, riittää!
Vangiksi otettujen tappaminen ei ole hyväksyttävää.
He eivät olleet aseistautuneita, vaikka Stein niin väitti huijatakseen meitä.
- Emme ampuneet miehiä, vaan lapsia - Ulos, heti!
Kuinka voit selittää käytöksesi?
Ymmärrätkö mihin soppaan olet saattanut minut?
Et taida käsittää millaisia etuoikeuksia sinulla on täällä.
Tiedätkö paljon olisin uhrannut voidakseni valmistua tällaisesta koulusta?
Minulla ei myönnetty sellaista mahdollisuutta, -
16-vuotiaana olin jo työskennellyt 3 vuotta!
Ja sinä.
Et osaa muuta kun pilata kaiken.
Mutta nyt se on ohi.
Kirjoitat esseen, -
jossa kerrot totuudenmukaisesti tapahtuneen.
Ja odotan sinun -
itse liittyvän SS-joukkoihin.
Puhuin jo Bornerille, prikaatinjohtajalle.
Ukraina sopii sinulle parhaiten.
- En voi. - Mitä?
En kirjoita mitään, -
sillä eilen kirjoitin sen mitä todella ajattelen!
Esseen on parasta olla minulla huomiseen mennessä -
tai et selviä tästä.
No niin, vankeutesi on päättynyt.
- Mitä on tapahtunut? - Etkö ole kuullut?
Albrecht häpäisi isänsä esseessään.
Mitä?
Albrecht!
Mitä on tapahtunut?
Täytän 17-vuotta ensiviikolla ja -
isäni lähettää minut itärintamalle.
Sen lisäksi minun on määrä kirjoittaa essee jossa perun puheeni.
Oliko sinun pakko kirjoittaa se?
En olisi voinut toimia muutoinkaan.
Miten niin?
Kuten et voinut sinäkään -
iskiessäsi urheilunopettajaa.
- Siinä oli kyse muusta? - Ai oliko?
- Et auttanut ketään tekemällä niin! - Kyllä autoin.
Ketä muka autoit? Selitä, en ymmärrä!
Autoin itseäni.
Vai niin, että itseäsi?
Et tainnut ajatellut muita?
Sano jotain!
Helvetin egoisti!
Se on ensimmäinen essee jonka isäni on koskaan lukenut.
Mitä aiot tehdä nyt?
En tiedä.
Ylös! Tahdon teidät järvelle 10 minuutissa!
Kun sanon 10 minuuttia, -
tarkoitan myös sitä!
No niin.
Menette avantoon tästä aukosta -
ja uitte seuraavalle aukolle.
Valmiit voivat lähteä peseytymään ja aamiaiselle.
Christoph, sinä olet ensimmäinen.
Mene nyt, ei se sää tästä lämpene!
Christian ja Peter, menkää seuraavalle aukolle.
Mene huoneeseesi!
Friedrich, sinä olet seuraava.
Albrecht, sinun vuorosi.
Nyt Tjaden!
Albrecht! Albrecht!
Albrecht, ei!
Liian heikko.
Hän vain yksinkertaisesti oli liian heikko.
Muistokirjoitus.
Sisään.
Friedrich, -
hyvä nähdä sinut jalkeilla.
Tahtoisin tämän lehden seuraavaan numeroon.
Ei käy.
Mutta -
emme voi vain haudata häntä.
- Ei niin vain voi tehdä. - Kansan keskuudessa, -
jossa ihmiset kuolevat isänmaansa ja kansansa puolesta, ei suvaita itsemurhia.
Hänen vanhempansa ajattelivat samoin...
He kysyivät minulta, -
josko olin antanut liian nopeasti anteeksi sen, -
että sinulla oli osansa heidän poikansa kuolemassa.
He molemmat olivat vahvasti sitä mieltä, -
että heidän poikansa oli muuttunut teidän kahden tavattua.
Mutta päätin puolustaa sinua.
Älä huoli, -
tiedän kuinka paljon lauantain otteleminen koulunnimissä lauantaina sinulle merkitsee.
Se on todiste uskostasi -
opettajiesi toimintatapoihin, sekä kiitoksesi sille, -
että sinulle suotiin mahdollisuus opiskella täällä.
Kiitos, voit poistua.
Kuinka voit?
Se mitä metsässä tapahtui, oli kauheaa.
Albrechtin kuolema on kauhea menetys.
Mutta tällä hetkellä on kyse sinun elämästä ja tulevaisuudestasi.
Koulujen urheiluopettajia on yleisön seassa.
Tiedä se!
Onko kaikki kunnossa!
Laita hänet kärsimään!
Tiedätte säännöt.
Ei iskuja vyötärön alle eikä päähän. Reilua peliä.
Menkää kulmiinne.
Otelkaa!
Yksi, kaksi, -
kolme, -
neljä...
Otelkaa!
Riisuudu.
Alusvaatteet ovat myös meidän omaisuutta.
Ulos.
Nopeammin, Weimer!
Mennään, mars eteenpäin.
Vuoteen 1945 asti natseilla oli yli 40 opiskelulinnaketta Saksanmaalla, -
joissa oli yli 15 000 oppilasta
Kun sota oli jo muiden osalta ohi, heidät lähetettiin "Viimeiseen Taisteluun".
Fanaattisuuden sokaisemana ja huonosti aseistettuna -
he taistelivat jääräpäisesti. Puolet heistä kuoli.
Napola